Христо Смирненски
Две тъги по две деца

chitanka.info

1. Какво огледало, о красно дете,

какво огледало са твоите очи!

Каква ли не повест във тях се чете!

Каква ли картина във тях не личи!

Понявга пиян от тъжовни мечти,

аз тръпна, случайно поглеждайки в тях,

защото съзирам как ясно блести

единствен, единствен, но тежък мой грях.

От този мой грях днес измъчвам се аз,

той носи ми скърби и яд, и тегла

и той състои се в това, че тогаз

пощадих прашеца на твоите крила.

2. Кинжал е твоят поглед син,

кинжал в ръката на злодей;

без милост кърви кат рубин

от хиляди сърца той лей.

Кинжал е твоят поглед син

в злодейска кървава ръка

и не един, и не един

е свалил в твоите крака.

Но аз не жаля, не скърбя,

не давам счупена пара,

че в страшна, вихрена борба

и моите гърди раздра.

Сърце ми друга излечи

с целебен и могъщ балсам —

две черни, палави очи

изтриха раните оттам.

И бих забравил вече аз

злодейството на тоз кинжал,

ако безмилостно тогаз

и джоба ми не бе разпрал.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.